Londýn je super rôznorodé mesto,
v ktorom ľudia zo všetkých
kútov sveta žijú a pracujú v tesnej blízkosti.
Mesto sa vyvinulo ako centrum správy, ale
je to obchod a migrácia, ktoré z
neho urobili globálne mesto, ktoré je dnes.
S cieľom pochopiť tieto
procesy mestskej zmeny sa
geografi pýtajú, prečo migranti žijú a
pracujú v určitých častiach Londýna.
A spôsob, akým ich práca mení mestské
ulice, kultúry a ekonomiky.
Tento proces sa často označuje ako globalizácia.
Rozšírenie, prehĺbenie a urýchlenie
globálnej prepojenosti.
Prepojenie vzdialených lokalít takým spôsobom,
že zmeny v Londýne
sú formované udalosťami na druhej strane sveta.
Zmeny miest po celom svete
sú formované udalosťami priamo v Londýne.
Čo teda spája ľudí z Európy,
južnej Ázie a západnej Afriky?
Odpoveďou je táto malá skupina ulíc priamo
v meste Spitalfields vo východnom Londýne.
Každá z týchto populácií sem prišla
v Spitalfielde, aby unikla prenasledovaniu v
zámorí a snažila sa o živobytie
prostredníctvom odevného priemyslu.
A každá z týchto populácií
zase zanechala svoj vlastný odtlačok na tkanine mesta.
Aby sme pochopili, ako
miesta ako Spitalfields prišli, ako
sú dnes, musíme pochopiť históriu
ľudí a priemyselných odvetví, ktoré ich formovali.
Jedným zo spôsobov, ako to geografi robia,
je hľadať stopy v mestskom prostredí, ako
sú značky a symboly.
Táto budova bola postavená
v roku 1719 skupinou
francúzskych protestantov známych ako hugenoty.
Medzi štyridsať a päťdesiat tisíc
hugenotov prišlo do Anglicka, aby hľadali útočisko
pred náboženským prenasledovaním v Európe.
Tu vzniká slovo „utečenec“.
Hugenoti založili hodvábny priemysel
v Spitalfields a môžeme
vidieť známky tohto priemyslu
zachované v architektúre tejto budovy.
Budova má dve dvere, jednu pre
rodinu a druhú pre tkáčov,
ktorí by šli rovno do podkrovia.
To bolo hore v podkroví, kde tkalcov
tkali a vyšívali hodváb.
Táto oblasť Spitalfields sa stala známou ako Weavertown.
Táto stavba bola pôvodne postavená v
roku 1743 ako kostol pre obyvateľstvo Huguenot.
V 19. storočí bol prestavaný
na synagógu, židovské miesto uctievania pre
tisíce Židov, ktorí prišli do oblasti,
ktorá utiekla pred prenasledovaním vo východnej Európe.
Židia sa tiež zapojili do textilného priemyslu,
vyrábali obrovské množstvá lacných odevov
a priemysel sa stal známym ako obchod s handrou.
Takže budova bola kostol
a potom synagóga, ale dnes,
pozrite sa,
je to mešita, moslimské miesto uctievania.
Budova bola premenená v roku 1976
slúžiť rastúce bangladéšskej
populácie, ktorá prišla do oblasti
po úteku z regiónu Sylhet Bangladéša.
Bangladéšska komunita sa
v Spitalfields podieľala na
textilnom priemysle a ich odkaz
je stále viditeľný v
mnohých kožených obchodoch pozdĺž Brick Lane.
Za posledných dvadsať rokov táto oblasť
zaznamenala ďalší obchod s textilom.
Toto je africký voskový
textil a jeho príbeh je prípadovou štúdiou globalizácie.
Ahoj, Harriet, Čas pre geografiu.
Volám sa Brendan, rád vás spoznávam.
Zaujímalo by nás, či by ste nám
mohli niečo povedať o voskových tkaninách, ktoré tu máte.
Áno, v podstate ako sú
vytvorené, používajú vosk, potom je
vosk položený na samotnú tkaninu.
Toto je vlastne ponorené do
farbiva, vychádza z druhej strany.
Čakajú, kým sa uschnú, potom sa
zbavia vosku a potom dali
ďalšiu vrstvu vosku a postavia dizajn.
Veľmi málo spoločností robí voskovanie, je
to veľmi náročné na pracovnú silu.
Môžete si predstaviť čokoľvek od šiestich
do ôsmich dippings, aby sa vytvoril dizajn.
Tieto návrhy všetci len,
um, dievčatá len robia maxi šaty z nich.
Chcem z neho urobiť šaty maxi.
Táto batická metóda voskovania a tlačiarenských tkanín
vznikla v Indonézii, ale v
polovici 19. storočia holandská obchodná
rodina vzala túto techniku
​​a pokúsila sa vytvoriť trh s voskovou tkaninou v Európe.
Cestou späť do Európy sa holandské obchodné lode
zastavili v západnej Afrike,
kde miestne tlačiarne a
krajčíri kombinovali voskovanie s
inými technikami vrátane kravaty
a odolávali maľovaniu, čím vytvorili africkú voskovú tkaninu.
Veľa ľudí sa ma pýta, prečo
robíte Batique štýl tlače?
A dôvodom je, že v Afrike máte
očividne veľmi jasný slnečný svit,
a ponorením látky do farbiva
a nasiaknutím farby a
získaním týchto žiarivých farieb to nezmizne.
Takže oni vlastne garantujú
tkaniny na 50 rokov, farba
v tkanine 50 rokov, aby vám nápad.
V 70-tych rokoch pokračovala cesta voskovej textílie,
keď migranti zo západnej Afriky
túto techniku ​​priniesli do Londýna.
Dnes je na
Petticoat Lane viac
ako 35 obchodov,
ktoré predávajú africkú voskovú textíliu.
Stále sa však predáva v 6 kusoch,
cisárskom meradle, ktoré sa
datuje do koloniálnej éry.
Len zo zvedavosti, viete, prečo
ich robia v šiestich yardoch?
Nejaký nápad?
Dôvod, prečo je toto všetko šesť
metrov, je určený pre Afriku.
Takže to, čo robia, je, že
v Afrike nosia štyri šaty na
šaty, ale pretože je to
súčasť ich každodenného pracovného
oblečenia, používajú dve yardy na ochranu oblečenia.
Takže kým pracujú, nie je znečistená.
Na konci dňa, keď odídu, vezmú
dva yardy preč tak, aby
ich šaty zostali pekné a čisté.
Je to obal.
Jo.
Potom sa v skutočnosti neskôr vyvinula v Afrike.
Tieto dva yardy sa potom použili, ak máte
deti, použili ste ho na uviazanie dieťaťa na chrbát.
Predávate svoju látku práve v
Londýne, posielate ju po celom svete?
Máme loď po celom svete,
majú obchody v USA, obchody v Paríži.
Jeden z našich najväčších predajní je v Belgicku.
A potom samozrejme aj vo Veľkej Británii.
Našimi najväčšími zákazníkmi sú ghanskí zákazníci,
a potom sú Nigerijci naším druhým najväčším zákazníkom.
A potom mám konžských zákazníkov.
Trh sa však mení.
Dostávam veľa karibských zákazníkov, ktorí
prichádzajú na trh, a potom na
druhú stranu prichádzam na trh veľa ľudí na západe.
Chcú sa stať kreatívnymi, takže ich používajú
na najrôznejšie veci, ako sú obliečky na vankúše,
záclony, prikrývky, obrusy, bežci
na stôl, čo si dokážu predstaviť.
Zatiaľ čo predtým bolo 95%
môjho trhu
na africkom trhu, teraz dostávam najmenej
15 až 20% viac Európanov, ktorí prichádzajú na trh.
Módny priemysel, obrovský!
Je zrejmé, že máte momentálne
Stella McCartney vplyv na africké tkaniny.
Predávala niektoré z týchto návrhov za
jeden a pol tisíc libier.
Obchod s voskovou tkaninou a iné
odevné odvetvia v Spitalfields
sú teraz ohrozené pokračujúcim vplyvom
sociálnych a ekonomických zmien.
V Spitalfields sa uskutočnila nová vlna módy,
zameraná na predaj vintage oblečenia.
Táto móda je často spojená so
vzostupom mladých, zámožných spotrebiteľov strednej
triedy známych ako bokovky.
Ľudskí geografi označili tento proces -.
Na jednej strane je to posledná
etapa prebiehajúceho procesu mestskej zmeny v Spitalfields.
Na druhej strane je to súčasť
škodlivejšieho procesu gentrifikácie, prostredníctvom
ktorého si menšie
podniky už nemôžu dovoliť pôsobiť v tejto oblasti.
Mestská zmena je prebiehajúcim fenoménom
v super rôznorodých mestách, ako napríklad
v Londýne, formovaných interakciou globálnych a miestnych procesov.
Obchod s textilom nám poskytuje fascinujúce
okno, ako sa mestá menia
prostredníctvom stretnutí ľudí, produktov
a miest prostredníctvom prepojení po celom svete.
Ďakujeme našim školám za pomoc pri podpore
tohto videa Time for Geography.
Ak chcete zistiť, ako môže vaša škola
pomôcť pri inšpiratívnejšom
otvorenom prístupe
k geografickým vzdelávacím videám, navštívte stránku našich návštevníkov.